це один із проявів підліткового (а чи тільки?) максималізму: вважати, ніби "горі" нічим більше займатися, як роздавати доручення, які позови задовольняти, а які ні. а суддям нічого більше не треба, як замість вирішувати тридцять третю з п*ятдесяти восьми призначених на сьогодні справ розбиратися у взаєминах Президента і Кабінету Міністрів з Міністерством освіти.