В Могилянці гаряча пора—сесія в самому розпалі. Проте наша сесія—ніщо у порівнянні з сесією в Нархозі, студенткою якого мені також «пощастило» бути.

Взагалі, місцеву підприємливість можна оцінити вже під час подачі документів: абітурієнтам потрібно здати кілька папок, особливо сумлінні їх підписують. Уявіть, яке було моє здивування, коли через кілька місяців в канцелярії я купила папку з ім'ям своєї одногрупниці та ще й в 5 разів дорожче.

Найцікавіше ж починається під час сесії. Перед першим екзаменом мене порадували новиною про те. що треба скинутися на квіти, воду, цукерки і журнали для викладачів. «А для чого журнали?»,—запитаєте ви? Все просто: на екзамені викладач читає журнали і не бачить, як ми списуємо. В набори для «солідніших» викладачів входить також пляшка Hennesy. Сесію я здала, але це ще не все—за виставленням оцінки треба з'їздити до викладача додому.

Успішної вам сесії і пам'ятайте, в інших вишах не все так просто, як у нас!