Моя <a href="http://www.facebook.com/notes/sashko-kulchytsky/моє-висловлення-недовіри-голові-ск-роману-потеряйку/194752677251706" target="_blank">нотатка на ФБ</a> про висловлення недовіри викликала не тільки певне обговорення, чого я  очікував, але й початок брудної гри з боку Романа Потеряйка. Я  не хотів вдаватися в деталі і  на конкретних прикладах доводити, як саме виявлялася його брехня (саме про це написано в пункті 3 моєї нотатки). Але дії Потеряйка змушують мене захищатися наступом.

Тут я публікую деталі тільки останньої історії з відвідинами  Міністерства та розмову зі заступником Табачника Євгенієм Сулімою. Якщо Роман наполягатиме, я оприлюдню дуже конкретні та безпосередні докази іншого випадку його брехні — ситуацію з Могилянським Вісником. Поки не вважаю це достеменно необхідним.

Також у статті я  використовую записи Романа на внутрішній розсилці. Вважаю таку дію адекватною з мого боку, позаяк таким чином я вже захищаюся від його звинувачень у наклепі та інших смертних гріхах. Якщо у когось виникнуть питання щодо істинності зображень — готовий в персональному порядку надати скріни повної сторінки. <!--more-->
<h3>Історія</h3>
Після того, як Міністерство скоротило державні місця для  НаУКМА, Потеряйко вирішив спробувати зарадити ситуації та засвітитися. Він  зателефонував у приймальню Суліми і там йому запропонували зустріч. Про те, що Роман буде зустрічатися зі заступником Табачника знали окремі члени СК, але на внутрішній розсилці про це повідомлено не було. Наприклад, ні я, ні Галинка Герасим, ні Віталій Билів про майбутню зустріч нічого не знали.
<img src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/07/poteriayko.jpg" alt="" />
Чому Суліма так  радо погодився зустрітися з Потеряйком? З двох причин:
<ol>
	<li>«Асоціація керівників органів студентського самоврядування м. Києва», в якій Роман є заступником голови (голова — Артем Нікіфоров), підтримується в міністерстві саме Сулімою. Про це на зборах СК говорив сам Потеряйко.</li>
	<li>Роман міг стати і став прекрасним козирем у Суліми, мовляв, студ.самоврядування підтримує скорочення держ.замовлення.</li>
</ol>
Було очевидно, що Романа намагатимуться використати, проте чому Потеряйко все одно пішов на зустріч зі заступником Табачника (Квіт зумів добитися зустрічі з ним тільки після того, як той зустрівся з Потеряйком) особисто мені лишається малозрозумілим.

Результатом зустрічі стала публікація на сайті МОНМС, про яку <em>Інсайдер</em> вже <a href="http://insider.kma.in.ua/2011/07/nasha-mohylianska-bohatyriova/" target="_blank">писав</a>. Лишалося питання, чи брехало МОНМС, чи дійсно Роман погодився з тезами міністерства? Я притримувався першої думки, позаяк вірив самому Роману, який говорив що лише прийняв до уваги тези міністерства і не погоджувався з ними. Врешті, я просто не міг припустити, що студент КМА міг би погодитися зі скорочення державного замовлення у КМА. Наступного ж дня я попросив Романа про зустріч і під час нашої майже годинної розмови Роман постійно заперечував написане на сайті МОНМС.
<blockquote>Представник студентського самоврядування університету погодився з аргументацією Першого заступника Міністра освіти і науки, молоді та спорту Євгена Суліми щодо розподілу державного замовлення для вищих навчальних закладів, зокрема, й для НУ «Києво-Могилянська академія», і висловив готовність до ще більш інтенсивної та ефективної співпраці між студентським самоврядуванням вищого навчального закладу та МОНмолодьспорту.</blockquote>
Але Потеряйко вперто все заперечував.
<img class="alignnone size-full wp-image-1079" title="poteriayko-quote-1" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/poteriayko-quote-1.jpg" alt="" width="500" height="180" />
Втім, дивували деякі речі. Наприклад, окремі його записи на розсилці, а також текст статті, яку спершу опублікував на блогах Кореспондента, а потім нашвидкоруч видалив її. Від статті залишився тільки один скрін, в якому, на жаль, немає найцікавішого. Але навіть з самого лише початку можна вгледіти той тон, в якому Роман висловлюється про міністерство — це ледь приховане захоплення.
<img class="alignnone size-full wp-image-1080" title="poteriayko-quote-2" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/poteriayko-quote-2.jpg" alt="" width="500" height="327" />
На думку Роми, аргументи міністерства — неспростовні.
<img class="alignnone size-full wp-image-1081" title="poteriayko-quote-3" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/poteriayko-quote-3.jpg" alt="" width="500" height="194" />
Згодом пост голови Студентської колегії на Кореспонденті зник.
<img class="alignnone size-full wp-image-1082" title="korr-404" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/korr-404.jpg" alt="" width="500" height="107" />
Зараз один з перших варіантів статті можна переглянути в <a href="http://www.facebook.com/notes/роман-потеряйко/потеряйко-роман-студенти-могилянки-не-дозволять-утискати-свої-права/122966607793355" target="_blank">нотатках Романа</a> на Facebook.

Я не знав нічого напевне, але зайняв позицію самозбереження: що б там не було насправді, нам потрібно заперечувати написане на сайті  МОНМС, бо ж це ганебно для СК. Такої ж позиції притримувались і інші члени СК. Роман написав статтю, в якій заявив про те, що міністерство використало його і написане на сайті МОНМС не відповідає дійсності. Стаття була надіслана на Українську Правду, але редактори відмовилися публікувати її, позаяк за стилем вони прирівняли її до «заяви в міліцію». Після цього Маринка Шевченко та Дмитро Прокопчук переписали та облагородили статтю, знову надіслали її на УП і <a href="http://www.pravda.com.ua/columns/2011/08/3/6445983/" target="_blank">вона вийшла в «Колонках УП»</a>. Тут і почалося найцікавіше.

Після публікації статті на УП Роману на скриньку прийшов лист від самого Суліми з прикріпленою чернеткою судового позову (безпосередніх доказів цієї інформації я надати не можу з об’єктивних причин — не маю доступу до скриньки Романа Потеряйка). Суліма збирався судитися за свідоме викривлення інформації, обіцяючи в разі позову надати в судовому порядку довести свою правоту. Це неабияк налякало Романа, а реакцією на переляк стала інша публікація, вже від імені його керівника у студраді Нікіфорова (того самого, що фотографується з Януковичем) на блогах Кореспондента з'явився <a href="http://blogs.korrespondent.net/users/print/nikiforoviir/a41915" target="_blank">прецікавий запис</a>, де Нікіфоров висловлювався від імені Потеряйка, а перефразована Маринкою Шевченко і Дмитром Прокопчуком стаття Романа була названа чорним піаром, наклепом і т.д. (пізніше аналогічними словами Потеряйко назве мій запис на ФБ, в якому я висловив йому недовіру). Раджу почитати повний текст запису Нікіфорова, там ще багато цікавого.
<img class="alignnone size-full wp-image-1083" title="nikiforov-korr" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/nikiforov-korr.jpg" alt="" width="500" height="356" />
Риторичне питання: якщо Потеряйко дійсно правий і може довести це — чому він так боїться суду і взагалі уваги до усіх цих подій?

Втім, сам Суліма дав відповідь на всі питання, що нас цікавлять. Вже під час  написання цієї статті я натрапив на нову <a href="http://www.mon.gov.ua/newstmp/2011/05_08/6/" target="_blank">публікацію</a> на сайті МОНМС. Там записані слова Суліми:
<blockquote>«Він також повідомив, що вчора особисто мав розмову з Романом Потеряйком: «Він сказав мені, що ніякого блогу, ніякої авторської колонки на «Українській правді» він не веде, і він там не зареєстрований».</blockquote>
Там же знаходимо слова Анастасії Сабової, яка була присутня під час пам’ятної розмови: «Щодо статті на УП від Романа Потеряйка Анастасія Сабова зазначила:
<blockquote>«У особистій розмові Роман Потеряйко запевнив мене, що не є автором даної статті і не має жодного відношення до її публікації».</blockquote>
Також вона повідомила, що головою Студколегії НаУКМА направлено звернення до редакції «Української правди» з вимогою прибрати матеріал, який розмішено з посиланням на його ім’я».

За неперевіреною  інформацією, ситуація дійшла до того, що Суліма дзвонив Квіту та звинувачував його у тому, що адміністрація КМА чинить тиск на Потеряйка і вимагає від останнього, щоб він відмовився від своїх позицій щодо підтримки міністерства. Якщо ця інформація підтвердиться (що може зробити тільки Сергій Миронович), то у мене виникне нове питання: звідки Суліма узяв таку абсурдну, здавалось би, претензію? Враховуючи, що перед цим Суліма вимагав у письмовому порядку від Потеряйка пояснень щодо публікації на УП і погрожував судом, у мене є підозра про те, хто перевівши стрілки на адміністрацію спробував уникнути суду і повернути собі ласку заступника Табачника.
<h3>Що  сталося потім</h3>
Близько півночі 4 серпня я опублікував свої претензії до Потеряйка на внутрішній розсилці написавши, що наступного дня опублікую подібні тези у своїх аккаунтах соціальних мереж. Про те, чому я вирішив, що публічність дискусії буде єдиним можливим методом вирішення проблеми, я вже писав у пункті 12.  Текст — <a href="http://on.fb.me/rocK6v">тут</a>.

У відповідь я  одразу отримав лист з погрозами  та образами від Микити Сафроненка, інші реакції, в тому числі і самого Потеряйка були більшою мірою  коректними. Роман заявив, що ми граємо у «дорослі ігри» і що він тепер має азарт у цій грі. Проте він досить коректно коментував мій запис у ФБ і навіть закликав задавати йому питання. Щоправда через приватні повідомлення. Чому приватні, а не публічні? Відповідь очевидна.
<a href="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/safronenko.jpg"><img class="alignnone size-full wp-image-1084" title="safronenko" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/safronenko.jpg" alt="" width="623" height="497" /></a>
<img class="alignnone size-full wp-image-1085" title="safronenko-2" src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2011/08/safronenko-2.jpg" alt="" width="559" height="429" />

Далі ситуація відбувалася  стрімкіше та цікавіше. Спочатку Роман  видалив мене з адміністраторів  розсилки СК StudentsKMA, хоча, власне, саме я протягом останніх півроку займався її розвитком, веденням та наповненням. Видаливши мене, він використав адміністративний ресурс і звинуватив через розсилку мене в тому, що я чиню на нього наклеп, а сама моя позиція є провокацією. Там же він давав посилання на свою <a href="http://on.fb.me/n6rNyg" target="_blank">нотатку на ФБ</a>, яка містила багато цікавого.

Там він, зокрема, звинувачував мене в тому, що мої дії спричинені амбіціями щодо посади голови СК. На жаль, Роман погано читав мій запис, позаяк там чітко у пункті 10 сказано про те, що я не зацікавлений у цій посаді і не хотів би її займати, мабуть, Роману важко уявити, що не усі вважають своїм найбільшим успіхом стати головою СК.

В тому ж абзаці, де він звинуватив мене у амбіціях щодо посади голови СК, Роман знайшов  інше пояснення моєї поведінки: мовляв, я не справлявся з обов’язками члена СК і тепер просто не спроможний визнати це і гідно піти з місця. Мабуть, тут мається на увазі моя пропозиція щодо того, щоб повноваження склали усі члени СК. Я не буду згадувати перелік того, чим я займався протягом останнього часу (і цей перелік буде не меншим, ніж у будь-якого іншого члена СК). Я просто поставлю чергове риторичне питання: яким чином я одночасно хочу стати головою СК і піти з СК і чи тільки у мене дві взаємосуперечних тези в одному абзаці викликають питання до притомності автора? Втім, я дійсно не тримаюся судомно свого місця і тепер я публічно заявляю, що якщо станом на 1 жовтня 2011 року  Роман лишатиметься головою СК — я добровільно відмовлюся від місця.

Найбільшою претензією (якою він обґрунтував і те, що видалив мене, людину, яка вела розсилку останніх півроку, з числа адміністраторів  цієї розсилки), висловленою до мене, стало те, що Роман сприйняв мої  слова про СК як «не таку вже  й серйозну установу» за «сталення під сумнів компетенцію СК, приниження її репутації» і т.д. Що ж, я дійсно вважаю СК не Сенатом США і навіть не Верховною Радою, і якщо Роман розглядає СК як найвищий ідеал космічної справедливості та всесильний орган наведення порядку та стабільності, то я дійсно визнаю відсутність таких помислів у себе. На щастя, я розглядав і розглядаю СК тільки як інструмент для захисту студентів, а також втілення цікавих та корисних проектів, який не більше ніж полегшує співпрацю з адміністрацією КМА.

Нарешті, Роман кілька разів повторив заклик до того, щоб  я довів його неправоту. Сподіваюся, у мене це вийшло зробити на площині  даного запису і Роману це принесло неабияку втіху. Тобто, все написане вище є просто задоволенням його ж прохання про детальніше розкриття теми і аж ніяк не «наклепи», «підступні випади» та «істерична поведінка».

Хай прибуде з вами сила. <img class="bareimage" src="http://insider.kma.in.ua/textend.png" alt="" />