Святий Юрій побідоносець родом із Кападокії (в Малій Азії), виріс у глибоко віруючій християнській сім’ї. Його батько був мучеником, коли Юрій був ще дитиною. Його мати мала в Палестині великі добра, псрсїхала з сином у свій край і виховала його по-християнськи.
Поступив па службу в Римське військо, собою гарний, хоробрий в боях. Помітив Юрія імператор Діоклеціян і прийняв його як одного із старших начальників.<a href="http://farm3.static.flickr.com/2513/4212886867_2a9367ae07_b.jpg" target="_blank"><img style="margin: 5px" title="св. Юрій" src="http://farm3.static.flickr.com/2513/4212886867_2a9367ae07_b.jpg" alt="" hspace="5" vspace="5" width="244" height="344" align="right" /></a>
Імператор-поганин усе посилював переслідуваня на християн. Св. Юрій, коли довідався про рішення імператора, роздав добра свої бідним, відпустив на волю рабів і з'явився в Сенат. Він сміло виступив проти задумів імператора, виявив себе християном і закликав всіх визнати Христа: «Я раб Христа Бога мого, уповаю на Нього і виступив, щоб свідчити про правду».
Імператор був приголомшений визнанням Юрія, хотів його умовити, щоби не губив своєї молодості і щоб приніс жертви Богам. Від цього Юрій рішуче відмовився, сказавши: „ Нічого в тім моїм житті не ослабить мого бажання служити Богові”. Тоді за наказом імператора, зброєносці стали викидати його з залу, але сталь ставала м'якою, торкаючись його тіла, і він не відчував болю.
У в'язниці руки його закували в кайдани, а груди придавили каменем. Алс на другий день, коли його привели до імператора, св. Юрій сказав: „ Скорше ти змучишся, коли будеш мене мучити, як я змучуся собою”.
Тоді імператор наказав прив'язати його до колеса, а гострі ножі-леза різали його тіло. Юрій голосно кликав Господа і скоро затих, не видавши ні одного стогону. Діоклеціян думав, що Святий Юрій вмср, і наказав зняти його з колісниці, а сам пішов дати вдячну жертву богам.
В той момент навколо потемніло, вдарив грім і чути було голос: „Не бійся, Юрію, я з тобою”. Потім стало ясно і коло ньогоз’явився ангел і коли положив руку на мученика, сказав йому: „Радуйся”.
Так Св. Юрій став здоровим. Коли воїни привели його до імператора, він не вірив думаючи, що перед ним інший чоловік або дух.
Багато тоді увірило в Христа. Два знатних чиновники, Анатолій і Протолеон, почали відкрито визнавати Христа. Їх без суду за наказом імператора засікли мечами до смерті. Навіть дружина Діоклсціяна підтримала Христову віру.
Тоді імператор ще більше наказав мучити Юрія. Скинули його в глибокий рів, засипали погашеним вапном, через три дні відкопали, але він був здоровий і веселий.
Імператор думав, що Юрієві допомагають ворожбити, то ж прикликав ворожбита Афаназія. Піднесли Юрієві дві чаші - одну, що мала його зробити покірним, а другу з отрутою. Та отрута не подіяла. Святий дальше славив Бога. Він сказав: «Я спасаюся тільки коли кличу на поміч Христа, о помочі його сили”.
Діоклеціян спитав Св. Юрія, які ж діла Христові? Святий відповів: „Сліпих уздоровити, прокажених очистити, давати глухим слух, калік уздоровити, виганяти бісів, воскресати мертвих”. Імператор, знаючи, що ворожба ще нікого не воскресила, сказав, щоби хоронити Святого і сказав, щоби Св. Юрій на його очах воскрес із мертвого. На те Святий відповів: „Ти мсне спокушаєш, але задля спасіння народу, який побачить діло Христове, мій Бог сотворить той знак”.
І коли Святого привели до гробниці, він закликав: „Господи, покажи всім, що Ти є єдиний Бог, щоби пізнали Тебе, Всесильного Бога”.
І затряслась земля, отворився гріб, мертвий ожин і вийшов з гробу. Тоді ще більше людей увірило в Христа.
Однак імператор осатанів і наказав посадити Св. Юрія в темницю. Люди хворі з різних місцевостей йшли в тюрму. Св. Юрій уздоровлював їх. Один господар, Глікерій, прийшов до дому здоровий і почав прославляти Бога Христа, а імператор наказав йому відтяти голову.
В останню ніч Св. Юрій безперервно молився, побачив Господа, який його обняв, поцілував і положив на голову вінець, сказавши: „Тримайся, не бійся і будеш царювати зі Мною”.
Ранком імператор запропонував Святому разом правити держаною і піти до святині Аполлона, Св. Юрій пішов. Всі люди думали, що він принесе жертву Аполлонові. Св. Юрій перехрестив божка і сказав: «Ти хочеш прийняти від мене жертву, як Бог?». Диявол, який був в Аполлоні, сказав: «Я не Бог, тільки сей є Бог, якого Ти визнаєш». Ідоли попадали. На Снячого мученика кинулись жерці, зв'язали і вимагали вбити його. Але на цей шум прийшла цариця Александра і кликала: «Бог Юрій, поможи мені, бо Ти один Всесильний”.
Діоклеціян в той же час виніс смертний вирок Св. Юрію і цариці Александрі, яка без спротиву пішла за Святим Юрієм на смерть. Спокійно Св. Юрій приклонив свою голову під меч. Було це 23 квітня 303 року.
Пройде всього 10 літ, як ім'я Святого цар Константин каже написати на хоругвах, додавши „Син Побідний”.
Багато чудес робив Св. Юрій. На його Батьківщині в місті Бейруті було багато поган. Там коло гір було велике озеро, в якім жив величезний змій. Коли виходив з озера, то пожирав людей і люди нічого не могли зробити, від одного його подиху повітря ставало отруйним. Люди мусіли по черзі давати йому дітей в поживу.
Одного разу прийшла черга на царя і він мав дати на пожертву свою дочку. Цар одягнув дочку в найкращий одяг і відправив до озера. Гірко плакала дівчина. Тут з'явився на коні Великомученик Юрій зі списом в руці. Святий, коли побачив змія, перехрестився і сказав: „Во ім'я Отця і сина і Святого Духа” – і пробив змія, а потім сказав дівчині зв'язати змія своїм паском і так вести до міста. Люди почали боятися, а Святий сказав: «Не бійтеся, а уповайте па Господа Ісуса Христа». Потім Святий Юрій убив змія мечем, а люди спалили його за містом. Двадцять тисяч людей охрестили тоді.
Син Святого Володимира, Ярослав Мудрий, здвигнув церкву Св. Юрія у Києві, оснував монастир в честь Св. ІОрія. Отак св. Юрій став прообразом лицарства і патроном боротьби за найвищий ідеал народу – свободу, та символом боротьби проти зла.

<em>
Автор: др. Сотник, м. Стрий
Джерело: <a href="http://plast.org.ua">Пластовий портал</a></em>