Наприкінці листопада, після студентської акції протесту проти запровадження квотування, Президент КМА <a href="http://insider.kma.in.ua/2010/11/meeting-with-president-summary/">Сергій Квіт зустрічався зі студентами</a>. На тій зустрічі багато говорилося про план розвитку Академії, різноманітні проблеми, з якими стикається Могилянка <del datetime="2010-12-28T14:57:02+00:00">на шляху до світлого майбутнього</del>. Згадував він і про важливість комунікації між адміністрацією і студентами, про присутність Могилянки в медіа-просторі.

Тоді я пропонував Сергію Мироновичу створити <strong>Блоґ Президента Києво-Могилянської академії</strong>. Квіт доволі скептично зреагував на цю пропозицію, проте з ввічливості якась його секретарка запитала моє ім'я й зробила вигляд, що запам'ятала мене (я ж бо говорив, що готовий допомогти). Звісно ж, ніхто зі мною не зв'язувався і блоґ не створював. <!--more-->

<h3>Для чого Квіту блоґ?</h3>
Біл Ґейтс свого часу сказав фразу, до якої нема чого додати: 

<blockquote>«Якщо вас немає в Інтернеті, значить ви не існуєте»</blockquote>



<h4>Налагодження зв'язку між адміністрацією і студентами</h4>

Наприклад, видав президент указ про запровадження квотування в Могилянці, студенти його неправильно зрозуміли й побігли на акцію протесту. Довелося указ скасовувати, проводити зустріч зі студенти і довго пояснювати, що адміністрація насправді студентів любить і ніхто не збирався посягати на наші стипендії. А якби в Сергія Мироновича був блоґ, то він би одразу написав там, що, як і чому і не було б ніякого непорозуміння. Як не як, Могилянка претендує на статус одного з найдемократичніших вишів України, адже де ще ректор спокійно ходить поміж студентів і обідає разом з ними в Трапезній? То чому б не спілкуватися зі студентами в блозі, не відповідати на їхні коментарі і запитання?

<h4>Налагодження зв'язку із зовнішнім світом</h4>

На тлі останніх подій Сергій Квіт доволі часто з'являється на телеекранах, про нього й Могилянку пишуть в газетах і журналах. На мою думку, було б значно краще, якби Президент щиро й відкрито розповідав суспільству про те, чим живе Академія, на сторінка свого блоґу, бо <a href="http://www.ukma.kiev.ua/news/news_detailed.php?id=1796">сухі коротенькі новини</a> про те, що Могилянку в боротьбі підтримали випускники 1978-го року СШ №145 Солом'янського району м. Києва, м'яко кажучи, нецікаві (it was sarcasm). 

<h4>Pезонанс у суспільстві</h4>

Зважаючи на те, що більшість ректорів в Україні—це старі пузаті дядьки радянської «закалки», Квіт-блоґґер, який спілкується зі студентами і громадськістю в блозі, виглядав би на їхньому фоні доволі прогресивно. Думаю, знайшлося б доволі багато людей, якими би було цікавом, що там ще в тій Могилянці придумали. Ну і який-небудь Кореспондент або Український Тиждень теж би побіжно згадали про те, що Квіт завів собі блоґ, адже погодьтесь, що це незвично, цікаво і не по-радянськи.

<h3>Як Сергію Мироновичу зробити блоґ?</h3>

<h4>Case-study</h4>
Перш за все, потрібно подивитися, як це роблять інші люди—благо, на Заході це доволі поширена практика і є, у кого переймати досвід.

Один із найяскравіших чиновників в блоґосфері—це <strong>губернатор Каліфорнії Арнольд Шварцнеґер</strong>, який регулярно пише у <a href="http://twitter.com/schwarzenegger">Твіттер</a>. Він не просто ділиться зі своїми фоловерами інформацією про те, де він є, чим займається, а й постійно публікує кумедні фотографії.
<img src="http://insider.kma.in.ua/wp-content/uploads/2010/12/195283337.jpg" alt="Шварц «впав» у дитинтство" title="195283337" class="aligncenter size-full wp-image-413" />


<strong>Посол Сполученого Королівства в Україні Лі Тернер</strong> веде <a href="http://blogs.fco.gov.uk/roller/turner/">блоґ</a>, в якому описує свою роботу і життя, а також частенько ділиться спостереженнями за Україною.

Ну й звичайно не можна не згадати великого модернізатора і фаната Apple <strong>Президента Росії Дмитра Мєдвєдєва</strong>, який свого часу навіть <a href="http://korrespondent.net/world/838505-medvedev-otreagiroval-na-kommentarij-v-svoem-zhzh">відреагував на коментар в своєму блозі</a>.

<h4>Технічна сторона</h4>
Платформ для створення блоґів—безліч, проте найприйнятнішим, на мою думку, було створення автономного блоґу на <a href="http://wordpress.org">Wordpress</a>. Insider, на приклад, працює саме на цьому двигунці. Стосовно домену, то найкраще було б зробити піддомен типу <em>president.ukma.kiev.ua</em>.

<h4>Нетехнічна сторона</h4>
Обов'язкова умова успішного ведення блоґу—Сергій Миронович особисто туди пише, переглядає коментарі і час від часу реагує на них. Якщо це робитиме хтось за нього, то це буде дуже добре видно і тоді вся ідея сходить на нівець, бо це повинен бути блоґ Квіта, не від імені Квіта.

На зустрічі Президент висловлював свої побоювання з приводу анонімності коментарів на блозі. Мовляв, кожен студент зможе безкарно в коментарях писати що-завгодно. По-перше, можна зробити попередню модерацію, як це, наприклад, зроблено на Інсайдері. По-друге, в анонімності нічого поганого нема, якщо звичайно мова не йде про образи в чий би то не було бік. 

<h4>Як зробити блоґ цікавим</h4>

Я впевнений, що життя Президента Києво-Могилянської академії,—це не тільки нудні збори й конференції, а це ще й зустрічі з цікавими людьми, подорожі, прочитані книжки й переглянуті фільми. Чому б не викласти кілька фотографій з поїздки в Баварію? Або не написати свої враження від нової книжки Ліни Костенко?

<h3>Чому Фейсбук Квіта—це не торт</h3>
Близько місяця тому Сергій Миронович створив собі (або не створив) <a href="http://www.facebook.com/profile.php?id=100001886306639">акаунт в Фейсбуці</a>, але толку з нього, як з козла молока. По-перше, ніде немає офіційного підтвердження, що це дійсно його акаунт, а не фейк (вже колись <a href="http://watcher.com.ua/2009/07/29/vsya-pravda-pro-tviter-yatsenyuka-interv-yu-z-avtorom-yatsenyuk/">Арсеній Яценюк з'являвся в Твіттері</a>). По-друге, мені, наприклад, не зовсім комфортно додавати собі в друзі президента університету, в якому я вчусь, щоб потім матюкнутись (з ким не буває) в стрічці або викласти фотографії з вечірки, де ми з одногрупниками п'янствуєм (вчинок не гідний студента НаУКМА). По-третє, додавати в друзі всіх бажаючих, зовсім не дбаючи про те, хто ці люди, з боку Сергія Мироновича теж, як мінімум, неправильно. По-четверте, за словами очевидців, ніякої цікавої активності Квіт у Фейсбуці не проявляє. 

От ніби і все. Сподіваюсь, колись хтось з адміністрації прочитає цей допис і зробить правильні висновки.